DOKONALÁ LEŽ
SEZNAMKA
PREFEROVANÝ VZTAH SPOLEČNÍK
PREFEROVANÝ VZTAH MILOSTNÝ
OVDOVĚLÝ/Á
KOUŘÍTE? NE
PIJETE? NE
Měla jsem syna,
Zabil se při autonehodě.
Estelle: máte ještě někoho z rodiny?
Brian: ano, mám syna.
Nemluvíme spolu.
To psaní bylo moc příjemné.
Co se takhle sejít? Večeře?
Na motivy románu Nicholase Searlea
Moc ráda.
Takže rande.
LONDÝN 2009
Dobrý den, pane.
Zdravím, mám tu schůzku s Estelle.
Je tamhle.
Estelle?
Já jsem Brian.
Snad nejdu pozdě. Nikdy pozdě nechodím.
Ne, přišla jsem dřív.
Aha. Jistě.
Řeknu vám pravdu. Párkrát jsem to tu obešel.
Nervozitou se mi svíral žaludek.
Vodka s Martini.
Vy potom neřídíte?
Ne.
Vyzvedne mě tu můj vnuk. Stephen.
Váš jediný vnuk?
Ano. Jediný.
On je to jediné, co mi zůstalo.
Ale vy přece máte syna.
Ano. Roberta. Žije v Austrálii.
Má Harriet už je tři roky po smrti
a váš manžel, Alasdair...
Přesně tak, Alasdair.
Už je to rok.
Řekněte mi. Děláte to často?
Setkáváte se s lidmi přes internetovou seznamku?
Ano, často.
A nemyslíte si, že je to pořád totéž?
Myslíte to očekávání, po němž následuje zklamání?
Ale nikdy to neřekneme nahlas, že?
„Kdybyste se popsala tak říkajíc trochu přesněji,
nemuseli jsme plýtvat svým časem a energií,
což si v našem životním stadiu nemůžeme dovolit.“
Podle mě je to systém, který nesourodě spojuje pomýlené jedince se zoufalci.
Ale říkám si...
„Vzmuž se. Buď pozitivní. Tentokrát to bude jiné.“
Ale to já taky. Jsem věčná optimistka.
To jsem si myslel.
Proto se vám musím přiznat, že jsem se dopustil podvodu.
V životě se mi nejvíc zajídá nepoctivost.
Já se ve skutečnosti nejmenuju Brian.
Ale Roy.
Roy Courtnay.
Chápu.
Teď zřejmě nastal čas,
abych vám řekla, že se vlastně nejmenuju Estelle.
Jen pokud to tak je.
Je to tak. Já jsem Betty.
Betty McLeishová.
Betty.
Myslím, že se s tím dokážu smířit.
Dobrý večer, Betty.
To je váš vnuk?
Jo. Už na mě čeká.
Můžeme vás někam odvézt?
Cože? Ne, to ne. Na nádraží je to kousek.
Pak jsem z Paddingtonu doma jako na koni.
Takže, au revoir, Betty.
Brzy na viděnou, Royi.
Tak co, zavoláš?
Prosím do Stringfellows.
Díky, pane.
Pojďte za mnou.
Omlouvám se, že jsem vás nechal čekat.
Nemohl jsem se utrhnout.
Kolik jí bylo?
Byla plnoletá.
Všichni si dáme šampaňské.
Díky.
Právě jsem vysvětloval pravidla.
Pro jistotu žádná jména.
Dva z nás v minulosti vydělali dost peněz
a napadlo mě dát vám příležitost
vstoupit do téhle nové investiční skupiny.
Ano, nedávno jsem se seznámil s jistými pány,
kteří můžou investovat 800 000 liber.
Považují mě za lehce zkorumpovaného bankéře,
který jim zaručil rychlý dvojnásobný zisk,
pokud do tohohle eseročka investují.
Což jsme my.
Ale než své peníze vloží,
chtějí, abychom něco vložili my.
Jenom 200 000.
50 000 od každého z nás.
Nikdo proti té částce nic nenamítá?
Výborně.
Takže...
Chci se vás na něco zeptat.
Ne že bych očekával přímou odpověď.
Celá ta věc... je to velká levárna?
No, opravdu těžko říct.
Jistě, to mi stačí.
Další otázka, kterou mi jistě taky nezodpovíte.
Co jsou zač?
Stejně jako my u tohoto stolu dávají přednost anonymitě.
Ale abych vám odpověděl...
Bryn.
No teda, první, kdo porušil pravidlo.
Ale abych vám odpověděl, Bryne.
Jsou to zkrátka cizí státní příslušníci,
kteří touží proniknout mezi anglické investory.
Rusové.
Na první pokus.
Kozáci. Fakt je do hajzlu nesnáším.
Jestli se k nám nemůžete připojit, Bryne,
navrhuji, abyste se už neúčastnil žádné další debaty.
To jsem ale neřekl.
Výborně.
Protože nakonec se vám vrátí čtyřnásobek toho, co vložíte.
Á, díky.
Omluvte mě.
Ty jsi zavolala.
Díky.
Děkuju, puso.
Možná mi něco uniklo...
HANEBNÝ PANCHARTI
...ale Hitlera podle mě nezabili kulometem
ve francouzském kině.
Ale kéž by to tak tehdy bylo.
Ale když ten film uvidí někdo mladý,
bude si myslet, že tak se to vážně stalo.
Ale ne. Učila jsem 40 let
a tahle generace příliš nevěří tomu, co se jim řekne,
na rozdíl od té naší.
A sakra!
Co se stalo, Royi?
Ale nic. Moje koleno.
Někdy mě to chytne a pak...
Ne, za chvilku to přejde.
Počkejte, já vám pomůžu.
- Díky. - Tak.
Už je to lepší?
Jo.
CONNATE INVESTMENTS s.r.o. SOUKROMÍ BANKÉŘI
Napravo trošičku dolů.
Dobrý.
Díky.
Takže účelem této společné investice
je koupě této nemovitosti v Karibiku.
Jakmile ke koupi dojde,
nemovitost bude na základě předchozí dohody prodána za dvojnásobnou cenu.
Kdy můžeme očekávat zisk?
Za týden.
Všechny transakce se provádějí elektronicky pomocí těchhle klávesnic.
Teď převedu našich 200 000 liber...
TRANSAKCE DOKONČENA
...na náš investiční účet.
A teď stačí, abyste převedli své prostředky
ve výši 800 000 liber
a je ruka v rukávu.
Vy vkládáte 200 000.
My vkládáme 800 000.
Přesně tak.
Investujete víc, ale tím větší bude váš zisk.
Pokud už nemáte další otázky...
Já jednu mám.
Kolik z těch peněz, co vyděláte, dostane Putin?
TRANSAKCE ZRUŠENA
Co to kurva mělo bejt?
Vyprovodím vás.
Rozhodně jste je nepobavil.
Vy snad mluvíte rusky?
To ani nemusím.
Jak je dostaneme zpátky?
Musíme zase získat jejich důvěru, že, Bryne?
No jo.
Bryne.
Ahooj!
Zase vás trápí koleno?
Už mě to drží pár dní.
Proč nejedete taxíkem?
Vždyť jsem to dokázal, ne?
A možná jste si to ještě zhoršil.
Stejně je to sakra zavřený.
A já jim sakra nezavolal, abych to ověřil.
Zvoral jsem to, co?
Teď něco uvidíte.
No tak to jsem nečekal.
Koupila jsem ho dneska.
Nedal vám to nevýhodně?
Prodejci rádi zneužívají lidi, jako jsme my.
Ne, platila jsem hotově.
Počkejte tu. Já pro vás přijedu.
Vy... vy jste platila hotově?
Nejvíc se mi líbí, jaký je tu klid.
Musela jsem si zvyknout, ale teď si to užívám.
Počkejte, Royi. Pomůžu vám.
Počkejte chvilku.
- Fajn. - Dobrý?
No teda.
Jo.
No teda.
- Nejste... - Žádný schody. Výborně.
- Fajn. - V pořádku?
Ano.
Velmi moderní, že?
Chtěla jsem začít znovu.
Jistě.
No tohle.
- Neuvěřitelné. - Ach, Betty.
To byla přímo hostina.
Jen co dům dal.
Ale co jsi z toho dokázala udělat.
Betty, už jsi zpátky?
Jsme tady!
Stephen. Tvůj vnuk.
Roy Courtnay.
- Myslel jsem, že někam jdete. - Ne, jsme tady.
Roye zradilo koleno.
Vážně? Nezavoláme sanitku?
Ne.
Není to nic dramatického.
Stephen tu s tebou bydlí?
Ne, dělá doktorát na Royal Holloway.
Občas tu jenom přespí.
Můžu vás odvézt?
Kam?
No tam, kde bydlíte.
Stephene, ještě večeříme.
Asi bych opravdu měl jít.
Pak trvám na tom, aby tě Stephen odvezl.
Myslím, že pojedu s vámi.
Mockrát děkuju. Tak jdeme.
Dobrou noc.
V jakém patře bydlíš?
V nejvyšším.
To je na tebe spousta schodů.
A co mi radíš?
Mam všechno prodat a odstěhovat se?
Proboha, to ne. Zůstaň u mě.
- Cože? - Mám pokoj navíc.
Co to má znamenat?
Než se zase trochu zmátoříš.
Betty jsi krásná a navíc velkorysá.
Ale ne.
A sakra.
To je absurdní!
Na tenhle pokoj ještě nedošlo.
Takže tu toho moc není.
Ale můžeš používat všechny šuplíky.
A je tu samozřejmě prázdná skříň.
Fajn.
Takže ti přinesu ručníky.
Udělej si pohodlí.
To asi sotva.
To je od vás laskavé.
Držte tempo.
Potom budete mít čas na odpočinek.
Jsou tu všichni?
Připraveni?
Ještě dva kilometry.
A žádný flákání.
Já s ním taky nemluvím, jenom...
Jo, to snad není možný, jak vyrostla.
Jdeme, dámy.
Tak...
Říct mu, aby se nastěhoval. Proč jsi to udělala?
A proč ti to tak vadí?
Kdy bude svatba?
Příští sobotu?
Ne, na takový sblížení je ještě moc brzo.
Myslela jsem si, že o to jde.
Jasně že o to jde, ale netušil jsem že to bude tak intimní.
Mluvíte o mně?
O Albertu Speerovi.
Píšu o něm dizertačku.
Říkal jsem,
že když se někomu přiblížíte, ztratíte perspektivu.
Ztratil jste perspektivu ohledně Speera?
Snažím se zjistit, jestli byl nevinný, jak tvrdil.
Myslel jsem, že to už vyřešili v době, kdy jste byl ještě mimino.
Takové otázky se podle mě málokdy úplně vyřeší. No nemám pravdu?
Ty jsi ve škole učila dějepis?
Ve škole?
Ne, Royi. Betty učila na Oxfordu.
Zřejmě nepatříš mezi ty, co se chlubí pavím peřím, že?
Tak vidíš. Trousí jenom samý klišé.
Myslím, že je celkem okouzlující.
Já snad špatně slyším.
Není v tom náhodou špetka žárlivosti?
Zdravím.
Betty chce, abych vás vzal, kam budete chtít.
Tak kam to bude?
Odjezdová hala na řece Styx.
Starý přítel má rakovinu slinivky. Mám k němu zajít.
Pěkný. Mám vám vzít tašku?
Díky, Stephene.
- Jste laskavý. - To je maličkost.
- Díky. - Pozor na prsty.
Chcete se na něj jít podívat?
Ne. Nechci vás rušit.
Můžeme pokračovat?
Chci vám něco říct.
Rád bych všem poděkoval za snahu
znovu se dnes po naší první schůzce sejít.
Vykročili jsme nesprávnou nohou.
Tedy já. Zcela neúmyslně.
Jako děkovné gesto, a abychom snížili vaše riziko,
navýšil každý z nás svůj podíl na 100 000 liber.
Takže jsme to zdvojnásobili na 400 000.
Výborně, Bryne.
TRANSAKCE DOKONČENA
Fajn.
Připijeme si vodkou!
Tak jo.
Bryne!
- Podruhé to vyšlo. - Dobrá práce.
Mám radost.
Kurva, má štěnici.
Policie.
Policie!
Do hajzlu!
Policie!
- Ani hnout! - Ani hnout!
Zpátky
Ne!
Zadním schodištěm!
Jste zatčeni! Ani hnout!
Stůjte!
Zůstaňte, kde jste!
Stůjte!
Stůjte! Stůjte!
Stůjte!
Angličtí investoři.
VÝBĚR PENĚZ
Vlade.
Díky. Skvělá práce. Skvělá práce.
A je ruka v rukávu.
Tak co? Byl rád, že jste přišel?
Chudák ani nevěděl, že tam jsem.
Vážně další lahev?
Babiččina bdělost zkrátka vyletěla komínem.
Jasně.
Ne, díky.
Nebuď tak prudérní!
Je to tvá večeře na rozloučenou.
Ano!
Kam že to odjíždíte?
Do špandavské věznice.
Kolik jste dostal let?
Moc vtipný.
Ve Špandavě uvěznili Speera
a ostatní nacistické zločince.
Návrat na místo činu?
Stephen věří v energii místa.
Už jsou to jen sutiny, ale historie je hmatatelnější,
když jste právě tam, kde se odehrála.
Mně historie nikdy nic neříkala.
Jaký má smysl dívat se zpátky do minulosti.
Co se stalo, stalo se, a nedá se odestát.
Můžeš to ale začít chápat.
Právě vy máte zajímavou minulost, Royi.
To teda!
Vydala by na několik životů.
Byl jste v nějakých složkách?
Ozbrojených složkách?
Ano. V těch, co mají pušky.
Ano, sloužil jsem v armádě.
Během války.
Odtud máte tu jizvu?
Tady na krku.
Když jsem se s vaší babičkou setkal, řekl jsem jí,
že ze všeho nejvíc nenávidím lež.
Takže abych tu nevymýšlel nějaké historky,
řeknu, že raději pomlčím o okolnostech, za kterých jsem byl zraněn.
Tu otázku beru zpět.
Stalo se to při holení.
Jo, to bylo vážně dobrý.
Měj se! A hodně štěstí!
Bylo to příjemné, ne?
Bavil ses dobře?
To už je podruhý.
Co je podruhý?
Je to už podruhý, co tu slídí to auto.
Určitě je to stejné auto?
Jo. Stříbrný Audi. Má škrábance na obou stranách.
Netuším, kdo to je.
Ruka v rukávu?
Ruka je kurva fakt v rukávu.
Je fajn být zase ve městě.
Nevím, jak dlouho to tam ještě snesu.
Jako by tě někdo dusil v béžový barvě.
Co v naší investiční skupině? Mrmlá někdo?
Myslí si, že my dva jsme teď ve vazbě.
Že jim ty účty zmrazili a že je hlídá policie.
Každej přišel o sto táců.
Můžou si za to sami.
Dostali zkrátka lekci.
To je fakt.
Vyřešíme ten náš problém?
Vlade?
Tady Vinnie tvrdí, že jsi nespokojenej se svojí odměnou.
Já nechci odměnu. Chci podíl.
Podíl na zisku?
Stejnej, jako máš ty.
A jako má Vinnie.
Cením si té autentičnosti, kterou jsi do toho všeho dokázal vnést, ale...
Nevyjebávej se mnou, Royi.
Je zavřeno. Pokračujte, prosím.
Vím o tobě hodně.
Vím, kdo doopravdy jsi.
Dokážu pochopit špatné způsoby.
Kulturní rozdíly, říkám si.
Víš, co bys asi měl za to,
cos teď řek, ve svým rodným Hovnogradu?
Hlavu v igelitce a v hubě svý koule.
Já bych naproti tomu spíše vyzýval ke zdravému rozumu.
Ne!
Od kdy chodíš nakupovat?
Objevuju radosti domáckého života.
Na nové lepší zítřky.
Kolik myslíš, že z ní kápne?
Nejmíň půl milionu.
Jedinej problém je její vnuk.
Ten malej zmrd se teď pár dnů někde fláká...
a to je ten pravej čas.
Už jsem tady!
Jsme v kuchyni!
Betty.
Doufám, že ti to nevadí. Pozval jsem kamaráda.
Vincent Halloran.
Betty McLeishová.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Vincent je můj...
Jak že si to říkáš?
Investiční poradce. Což znamená přeceňovaný účetní.
Dávám Royovi věci do pořádku.
Jde o mou poslední vůli.
Nemám sice bůhvíco,
ale celý život jsem šetřil a jsem dost spořivý.
Jak dosvědčí každý, kdo byl s Royem v restauraci.
Vypadá to dost složitě. Nechám vás tu.
Vlastně je to snadné. Cílem je minimalizovat rizika.
Jako třeba daně.
Abych pravdu řekl,
doufal jsem, že mi dovolíš, abych něco odkázal tobě.
Cože? Royi!
O čem to mluvíš?
Jak dlouho se známe?
Ne. Mysli na svého syna.
Na Roberta? To tedy ne.
V poslední vůli s ním nepočítám.
Neschvaluji jeho životní styl.
Je to návrhář kuchyní.
Mé drobné jistě nezalomcují s tím vším, co vlastníš ty.
Lidi neradi mluví o penězích.
Je to tabu, ale je to strašně důležité.
Jistě. Jako sex.
Nebo návštěva toalety.
Navýsost důležitá záležitost, ale nikoli téma zdvořilé konverzace.
Ano, to máte pravdu.
Myslím, že Vincent tím chce říct,
že se musíme postarat o to, co jsme chtěli zajistit.
Přesně tak. O úroky, o aktiva, o rodinu.
Mohu se zeptat, jakou strategii jste zvolila, pokud jde o váš majetek?
Strategií byste to jistě nenazval.
Mám své úspory a taky fond, který založil Alasdair.
A samozřejmě vlastním tenhle dům. Platila jsem ho hotově.
Takže když vezmeme dohromady vaše úspory, fond a tenhle dům...
váš celkový majetek může činit...
Dělá to něco kolem dvou milionů a sedmi set tisíc liber. Aspoň myslím.
Možná osm set, když jsem se dívala naposledy.
Můžu vám říkat Betty?
Během takových pěti let
předpokládám roční zisk patnáct až dvacet procent.
Takže za pět let zdvojnásobíte svůj majetek.
Je v tom nějaké riziko?
Risk je i přejít silnici.
Dalším benefitem je to, že naše investice pomáhají
růstu rozvojových zemí.
Takže vaše peníze pomohou potřebným.
To je dobré vědět, že?
Za pět let mi zdvojnásobíte majetek?
Trochu navíc by neuškodilo.
Teď něco pro zamyšlení. Ale i pro tebe, Royi.
Jak spravovat své režijní náklady a zefektivnit své investice.
Co to znamená?
Pro omezení administrativních nákladů a daňové povinnosti
byste si měli otevřít společné portfolio.
Spojit své peníze s Royovými?
Neměla jste to podobně se svým zesnulým manželem?
Ano, ale byli jsme sezdaní.
Jistě. To je pravda.
Ale spojení majetků je nejlepší způsob,
jak zmást daňovou správu.
No, jistě dokážete člověku poskytnout celou řadu otázek k zamyšlení.
Děkuji vám, Vincente.
Vincente.
Necítíš se tu někdy osamělá?
Cože?
Ten pokoj je tak tichý.
Je hezké, že na mě myslíš, ale pokud chceš sex,
budu to muset odmítnout.
Ale ne.
Ne, to jsem neměl na mysli.
Jen se trochu přivinout.
Vážně to oceňuji, ale...
Vždycky jsem měla pocit, že náš vztah je spíše společensky přátelský.
Snad se to ale trochu vyvinulo.
Nedrží mě tu přece jenom opuchlé koleno.
Rozvinula se mezi námi určitá intimita,
jistá blízkost.
Jsme si tak blízcí, že uklízím tvůj záchod.
A občas se netrefíš.
Omlouvám se.
Příště zkusím mít lepší mušku.
Ale pokud jde o nás dva...
Ne, Royi. Já vím, co mi chceš říct.
Jde o to, že...
Alasdair a já...
Ano, chápu.
Děkuju.
Vím, že nejsem zrovna švihák,
ale našel jsem v tobě dost zalíbení.
„Zalíbení“? To je tak anglické.
Vždycky jsem byl nesvůj ze slova „láska“.
Dokonce i se svou ženou.
Royi.
Ty ses mi otevřel.
Měli bychom to nějak oslavit,
ale ty už jsi mě odmítla.
Jestli chceš, abych ti řekl, že tě miluju,
určitě to můžu zkusit.
Až přijde ten správný čas.
Royi!
Betty!
Co se děje?
Někdo tu byl.
Počkej. Vydrž.
Někdo se k nám včera chtěl vloupat.
Víš, kdo to byl?
Pořád tu jezdí ten hajzl ve stříbrným Audi.
Třeba to byl on,
ale nechápu proč.
Odložíme to?
Ne.
V jednu přijde od holiče.
Takže Royovi se zdvojnásobila investice.
Říkáme tomu „neočekávaný zisk“.
A jak často k tomu dochází?
Jednou, dvakrát za rok?
No teda!
20 000 liber.
To je jako výhra v loterii.
Investovat s Vincentem je jako vyhrát loterii a Royal Ascot.
Vzhledem k velikosti tvého majetku bys to zažívala každý týden.
Takže co bys...
Stephene?
Myslel jsem, že jsi ve Špandavě.
Vážně?
Pustili mě dřív.
Stephene.
Proč nedáš vědět, žes přijel?
Měl jsi zavolat.
K čemu jí to nutíte?
Nastěhuje se sem s chromou nohou,
nechám tě s ním samotnou,
a už z tebe ždímá všechny prachy.
Ne! O to tu rozhodně nejde.
To je příliš unáhlený závěr.
Royi, něco vám řeknu.
Tohle není váš dům.
- Stephene! - Je to vetřelec.
Copak to nevnímáš?
Ztrapňuješ mě před panem Halloranem
a Royem, kterého...
Promiň.
Nedotýkej se mě.
Pane Hallorane, moc se omlouvám.
Stephene, vím, že můj nástup na scénu
pozměnil váš vztah s babičkou,
ale mám před vámi výhodu.
Svůj věk.
Pocházím ze stejné doby jako ona.
Ze světa, v němž jsme vyrůstali, který jsme znali.
A jelikož nepatřím do rodiny,
je tu další kompenzace, jíž říkejme možnost romantického vztahu.
Pokud Betty bude mít zisk z něčeho, co jí nejste schopen dát vy,
je to pro ni jen dobře.
Pro mě tedy rozhodně.
Omlouvám se.
Poslyš, drahoušku,
co ten neočekávaný zisk dát Stephenovi?
Dvacet tisíc je příliš.
Nevěděl by, jak to utratit.
Tak polovinu.
Deset tisíc pro Stephena,
deset tisíc pro nás.
Pro nás?
Mluvila jsi o tom výletě.
Ten, který jste plánovali, než Alasdair zemřel.
Royi.
Jsi ten nejlaskavější člověk.
Jsi moje Dalila.
Nepojedeš na dovolenou s takovými chundelemi.
Tak kam bys vlastně chtěla jet?
S Alasdairem jsme plánovali Paříž, Benátky a Berlín.
Ale Berlín.
Ten je hrozně šedivý.
Ne. Teď je to jedno z nejúžasnějších měst v Evropě.
Ano. Neuvěřitelná architektura.
A restaurace, historie.
Co takhle jet někam za sluncem?
Třeba Costa del Sol
nebo nějaký řecký ostrov.
Co bys na to říkala?
Betty?
Betty, co se ti stalo? Zavolám sanitku.
Ne.
Ne. Zavolej mého doktora.
Číslo visí na nástěnce.
Vypadá to na další mrtvičku.
Proboha!
Už jsem je měla.
Jsou jenom maličký,
takový malý mrtvičky.
Jistě.
Čím víc jich máte, tím větší škodu nadělají.
Berete ty léky, co jsem vám předepsal?
Ne.
Nějak se to přece léčí.
Ano. Klid na lůžku. Operace.
Omezení napětí a životních aktivit, dokud...
Paní McLeishová.
Já to neudělám, pane doktore. Nebudu žít, jako bych už byla mrtvá.
Když nebudete, tak nepřežijete ani rok.
Raz, dva, tři.
Jsi v pořádku?
Když jsem tě viděl na podlaze...
Je to jen chvilka, ale už navždycky ti změní život.
Vyhrála jsi.
Paříž, Benátky...
und Berlín.
Berlín?
Výborně.
Prosím, pane.
Ne.
Ano, to je ono.
A tenhle deštník už toho taky zažil hodně.
Zažil se mnou válku.
Jistě. A vypadá, jako by ji prohrál.
Dokonalé.
- Mockrát děkuji. - Děkujeme.
Moc ti to sluší.
No jo.
A teď ti ukážu boty,
po kterých strašně toužím.
Tamhle jsou. Tamhle.
No nejsou nádherné?
Už si je tu dlouho prohlížím.
Ale jsou moc drahé.
Co si o tom myslíš?
Tak tam zajdi a udělej si radost.
A za hodinu se sejdeme ve Fortnumu.
Dáme si čaj.
- Tak já to asi udělám. - Tak běž.
- Za hodinu ve Fortnumu. - Ano, ve Fortnumu.
Dovolíte?
Charing Cross.
Linka Bakerloo. Vlak jede do stanice Elephant and Castle.
Při nástupu pozor na mezeru.
Opusťte prostor u dveří.
To se ti vážně povedlo, Royi!
Ten druhej pořád říkal: „Nedělej povyk, jsou to jenom prachy.“
A pak mi to došlo.
Když ti Rusové měli štěnici,
proč nás policajti nesebrali při tý první schůzce?
Bylo jasný, že jsme spáchali podvod.
Ta druhá schůzka se konala proto, abys zdvojnásobil zisk.
Starej chamtivec Roy.
Co čekáš, že udělám?
Vrátíš mi sto táců.
Já je nemám.
Sežeň je!
Nebo to řeknu tý starý couře, se kterou žiješ na hromádce.
A rozbiju něco jinýho než jeden zatracenej květináč.
Tak tos byl ty?
Chytrák Bryn.
- Pomoc, pomoc! - Pomoc!
Pomoc!
Sanitku! Zavolejte sanitku!
Díky.
Bůh vám žehnej.
Udělejte místo, prosím.
Udělejte místo!
Ustupte, prosím.
Ustupte.
Muž na Charing Cross. Zasahujeme.
Pozor! Ustupte, prosím.
Ke straně.
Tady jsi.
Nový plášť?
Náhle to bylo tak nějak třeba.
Půjdeme?
Musíme letět trochu dřív.
- Cože? - Najednou se mi strašně chce odjet.
Pojeďme zítra.
Proč ne?
Děkuji.
Alasdair tu byl na konci války.
Vždycky mluvil o Brandenburské bráně.
Co znamenala. Jak se o ni bojovalo.
A ty si říkáš, kéž by tu teď byl a sdílel to s tebou.
Nemám pravdu?
Jo.
Jenže to bych tu nebyla s tebou.
Jistě.
Stephene!
Ahoj. Stihl jsem to.
Ahoj. Ano, stihl.
Co tady děláte?
Takové překvapení.
Chtěl jsem se omluvit za to, že jsem se choval jako naprostej kretén.
Vy Berlín neznáte, ale já ano.
Co máme na seznamu jako první?
Brandenburskou bránu.
No jo.
Všechna ta moc.
Jo.
To sebevědomí.
Vůbec nic netušili.
To je pravda.
Vy mluvíte německy?
Pardon?
Neposlouchal jsem.
Zopakoval byste to?
Tam, kde se pálí knihy,
se posléze upalují lidé.
Ano.
Není to věta, kterou bych rád slyšel na dovolené.
Tolik balónků jsem vážně nečekal.
Provozuje to tu Disney?
Lepší, než když na vás střílí.
Klidně bych jich pár odprásknul.
Začínáš být mrzout.
Nevrátíš se do hotelu?
Odvezeš ho?
Ještě to tu prozkoumám.
Doktor říkal, že se nemáš moc namáhat.
Doktor může jít někam.
Víte, kolik lidí zastřelili, když přelézali zeď?
Ne, Stephene, nevím.
Předpokládám, že mi to teď sdělíte.
Haló?
Užila sis den?
Co se stalo?
Prostě jsem upadla.
Zakopla jsem o dlažební kostku.
Trochu ti otřu ruce.
Ne. To zvládnu sama.
Ne. Posaď se.
Strašně těžce dýcháš.
Srdce ti buší jako zběsilé.
No tak.
Nedá se nic dělat.
Zase to na tebe přišlo?
Ne.
Stála jsem a najednou jsem ležela na zemi.
To je tím místem. Je tu příliš historie.
Všechno postavili v heroických rozměrech a člověk se tu cítí bezmocný.
Tak.
A je to.
Roy to všechno spravil.
Zdravím. Omlouvám se.
Máš tu adresu, Stephene?
Ano.
Ale cestou uděláme zastávku.
Stůl máme rezervovaný na osmou.
Věřte mi, bude to stát za to.
Co je to za dům?
Udělej to pro mě.
Majitel bytu nám to dovolil.
Trochu se změnil.
Od té doby, co jste tu byl naposledy, Royi.
Co to má znamenat?
Dostal jsem se k jeho vojenským záznamům.
Roy Courtnay.
Narozen v Dorsetu. Jedináček. Otec vikář.
Poručík Britské armády na Rýně.
Zraněn v Berlíně. Na této adrese.
No jistě. Roy nám přece říkal, že ho za války zranili.
Ano, ale tohle bylo tři roky po válce.
A byla v tom vražda.
Berlín se dělil na americkou, francouzskou, ruskou a britskou zónu.
Poručík Courtnay byl přidělen k tak zvané Sekci V,
která měla ústředí právě tady.
Stephene, musím vás opravit. Sekce V neměla ústředí v Berlíně.
Byla to zpravodajská divize se sídlem v Hanoveru
a informovala přímo Londýn.
Měli jsme za úkol vyhledávat nacisty.
Sekce V dostala hlášku, že se v Berlíně skrývá jeden člověk.
Martin Geiger.
Nebyla to malá ryba.
Byl správcem v Bergen-Belsenu.
Do Sovětské zóny mě odvezl můj německý tlumočník Hans Taub.
V Berlíně jsem byl poprvé.
Ale Taub... Taub přijel domů.
Musí bejt divný se do toho všeho vracet.
Nesnáším to tu.
Místní dostali, co si zasloužili.
Ale vaše rodina...
Otec zemřel před válkou. Ostatní krátce poté.
Žádnou rodinu nemám.
Taub byl ztracená duše.
Kvůli válce předčasně zestárnul.
Až tu skončíme,
zapadneme do pěknýho baru a sbalíme pár holek.
Co vy na to?
To si spíš jednu zaplatím.
Ceny jsou teď dost nízký.
K zatčení Geigera jsme potřebovali povolení od Sovětů.
Museli jsme přijít v civilu.
Bez psích známek. Bez jakékoli identifikace.
Geiger bydlel u kamaráda, Franze Koniga.
Ano, máte pravdu. Tady.
V tomhle bytě.
Podle plánu jsme sem měli přijít, když byl Geiger v práci,
představit se jako německá policie a počkat na něj.
Zkrátka rutina.
Až na to, že válka v Berlíně ve skutečnosti neskončila.
Kdybyste udělali jen maličkou chybu, mohli jste skončit na nepřátelském území.
Německy jsem nemluvil, tak jsem to nechal na Taubovi.
Pojďte dál.
Je Martin Geiger doma?
Přes den pracuje.
Kdy se vrací?
Až večer.
Taub dělal tu těžkou práci sám.
Já musel jenom držet hubu.
Posaďte se.
Máte čistý trestní rejstřík?
Jo.
Žadné dočinění s nacionálním socialismem?
Pro stranu jste nepracoval?
Ne.
Nikdo, s kým jsme se setkali, je nepodporoval.
To je zázrak, že se vůbec dostali k moci.
Rádi bychom na Geigera počkali.
Jistě.
Dáte si kávu?
Posaďte se.
Angličane.
Geigere.
Pojď sem.
Odlož tu zbraň.
Jdi pryč.
Tu zbraň!
Dobře. Fajn.
Hans Taub zemřel.
Gaiger uprchl.
Ne, neuprchl.
Za dva týdny ho chytila sovětská hlídka.
Z jeho výpovědi bylo zcela zjevné, co se tehdy ve skutečnosti stalo.
Kdo byl vlastně mrtvý.
A kdo nebyl.
Všechno to proběhlo tak rychle.
Když jsem otevřel oči, viděl jsem, jak tam leží.
Courtnay. Roy Courtnay.
Měl ustřelený obličej.
Nevím, jak dlouho mi to trvalo, než jsem to promyslel.
Courtnaye už nic nedokázalo přivést k životu.
Jeho rodina už ho nikdy neměla spatřit.
Ale Taubova...
Moje rodina...
Všichni byli mrtví.
Nikdo mě nečekal.
Nikdo by netruchlil.
Nebylo těžké stát se Angličanem.
Ten jazyk jsem učil už od čtrnácti.
V ústředí si často všímali podobnosti
mezi mnou a poručíkem Courtnayem.
Byla to šance uniknout.
Opustit zemi, která mi v životě způsobila jen bídu a utrpení.
Mohl jsem začít znovu.
Být jednou na straně vítězů.
Přešel jsem do Britské zóny, přemluvil je, aby mě vzali do letadla
a nazítří ráno jsem byl v Anglii.
Napsal jsem dopis reverendovi Courtnayovi a jeho paní
na psacím stroji jejich syna,
v němž jsem je informoval, že mé zážitky v Německu mě nadobro změnily.
Že pro sebe vidím jinou budoucnost a že jelikož mé rozhodnutí je konečné,
bude nejlepší přerušit všechny styky.
Vyjádřil jsem to laskavě, racionálně.
S láskou.
VÁŠ SYN
Když bylo po všem,
změnil jsem si jméno na Roye Manninga
a čekal jsem, až zemřou.
Ano. A když zemřeli, na scéně se znovu objevil Roy Courtnay.
Můžu se zeptat,
čeho tímhle vším vlastně chcete dosáhnout?
Spravedlnosti.
Muž jménem Hans Taub, který je považován za mrtvého, chodí 60 let po tomto světě
a nezaplatil ani za jediný zločin, který spáchal!
Hans Taub nebyl válečný zločinec.
Odvedli ho. Sloužil u pěchoty na obou frontách.
Myslíte si, že jste chytil nácka, že?
Vy jste pátral v Dienststelle?
Ve spisech. V záznamech soudů?
Ano.
A prokázalo snad něco Taubovu vinu?
Ne.
A co ruské záznamy?
Bylo tam něco?
Nenašel jsem nic. Ne.
Takže nic.
Posledního půl století
žiju poctivě a slušně jako jakýkoli Angličan.
Poctivě? Válečný zločinec nejste. Ale další zločiny...
Dost, Stephene!
Myslíš, že musíš babičku chránit
před imaginárními hrozbami.
Ty ho neznáš!
Vybírám si já.
Tvoje svolení nepotřebuju.
Neuznáš-li to, bude asi lepší,
když se nějakou dobu nebudeme vídat.
Zjevně se do toho moc míchám.
Víš, kdo jsi?
Jediný člověk na téhle planetě,
s nímž mám pocit, že nejsem sama.
Ať jdou Benátky a Paříž někam.
Pojeďme domů.
Doma je doma.
To je fakt.
Royi.
Zavoláš Vincentovi?
Cože?
Pojďme vytvořit ten společný účet.
- Jsi o tom přesvědčená? - Ano.
Takže to uděláme jako obvykle?
Já převedu svoje peníze, ona převede svoje peníze
a pak ty prachy vysaju z účtu.
Vezmeš si všechno?
Jsou to skoro tři miliony liber.
Po celoživotním úsilí,
kdy dobrá trefa bývá sto táců, o který se člověk ještě tolikrát dělí.
Jo, to si piš, že si nechám všechno.
Říkáme tomu náhodný zisk.
Přece by tě nezabilo, kdybys jí trochu nechal.
Až to půjde z kopce,
nechci bejt závislej na státním zdravotnictví.
Chci mít tolik peněz, abych mohl sedět na pláži a usrkávat šampaňský.
Ty si myslíš, že to děláš kvůli penězům?
Je to hra. Je to adrenalin.
No a co?
Dostaneš stejnou dávku, i když jí trochu necháš na živobytí.
Jsem snad nějaká charita?
Ne.
Ale ona je přece hodně nemocná, nebo ne?
Myslíš, že to nevím?
Kdo myslíš, že se o ni stará?
Dohlížím na to, aby včas dostala prášky.
Aby se včas dostala do postele.
Žádnej rafinovanej cukr ani kofein. Žádný řeči o politice,
to by jí okamžitě vylítl tlak!
Nemusíš mi říkat, že je nemocná sakr...
Ty to udělat nechceš, Royi.
Takže nechci.
Neříkej mi, co chci a co nechci, Vine.
Udělám, co budu chtít.
Jestli se ti roztřásly nohy.
Ne.
Jdu do toho.
Výborně.
Zavřu to tady a pak hurá do dalšího bytu.
Kde se objeví další Roy.
Nerozmyslel sis to?
Ne.
Ani v nejmenším.
K záležitosti společného fondu.
Oba souhlasíte, že spojíte svá jednotlivá aktiva?
Ano.
Podepište to prosím tady, tady a tady.
Oba výtisky.
Provedeme tedy převod?
Ano.
Jde o banku Hayes & Paulsen v Karibiku
a těmito klávesnicemi
se kdykoli zalogujete do společného účtu
a uvidíte, jak si vedou vaše investice.
Betty, převedla byste prosím své finance na společný účet?
Říkám si, jestli je moudré převádět všechno.
Dostat se úplně na nulu?
Nebylo by dobré aspoň trochu si nechat?
Nebylo by to prozíravé?
Ano, možná máte pravdu.
Ale také je pravda, že čím míň vložíte, tím míň z toho budete mít.
Ano, o to právě jde.
Já jenom že...
Nedávno jsem...
Vincente...
Betty měla nedávno jisté zdravotní problémy.
Nic příliš vážného,
ale člověka to nutí k opatrnosti, než začne riskovat
i při takových výhodných investicích.
Proto i já jsem tak trochu na vážkách.
1-7-1...
7-7-6.
Dal jsem tam všechno.
Všechno.
Je to tak.
Taky ses zjevně nechlubil pavím peřím.
Ale ne, říkal jsem přece, že jsem spořivý.
A ne málo.
Tak já taky všechno.
TRANSAKCE DOKONČENA
Co ty, Royi, uložíš tam teď své peníze?
Ano, jistě.
Nyní, z bezpečnostních důvodů, a abyste k účtu měli přístup jen vy dva,
si musíte vytvořit heslo.
Pět písmen.
Nějaký...
Co tamhleto?
Květiny?
To je přece sedm písmen.
Ne, myslím ten druh květin.
Aha, lilie!
To je moc pěkný.
Pokud je to tedy vaše volba, vyťukejte „lilie“ na svých klávesnicích.
L. I. L.
- Hotovo. Blahopřeji. - Výborně.
Pojďme to oslavit šampaňským.
Dal bych si, ale bohužel řídím.
Nevezmeš to?
Cože? Ale ne.
Vincente, děkuji vám.
Díky.
Takže příště.
Na co si připíjíme?
Vždycky musíme připíjet
na budoucnost.
Na budoucnost.
Jak utratíme všechny ty zisky?
Co takhle výletní plavba
nebo dům na prázdniny na Mallorce.
Proč ne?
Teď se rozhodovat nemusíme.
Ne. Máme spoustu času.
Důležité je to, že všechny úspory jsou na jednom místě,
kde jsou v naprostém bezpečí.
Jako jsme my.
Nepodíváš se na svůj mobil?
Měl jsi upozornění. Nějaká zpráva?
Myslíš? Netuším.
To je můj syn.
Robert?
Ano. Je v Londýně.
Měl nějakou prezentaci kuchyní.
Zítra zase letí do Kanady,
ptá se, jestli bych se s ním nesešel.
- To musíš. - Ale ne.
Tak blízcí si nejsme.
Royi, je to tvůj syn. Já tě tam odvezu.
Chtěla bych ho poznat.
Ne, to ne.
Pojedu vlakem.
Asi k tomu nedojde,
ale jestli půjdeme na večeři a skončí to pozdě,
možná bych tam přespal.
- To je dobrý nápad. - Jistě.
Vezmi si trochu vody.
Ať nejsi dehydratovaný.
Díky.
- V kredenci vlevo. - Jistě.
Horní polička vzadu.
No teda. Tahle?
Asi jo.
Asi nepojedu.
Proč bych jel, když můžu zůstat s tebou.
Já tě vážně miluju.
Drž se svého plánu, Royi.
Jeď do Londýna za svým synem.
Vlak přijíždí na nástupiště číslo 4.
- Až po vás. - Díky.
Vincent Halloran.
Zanechte své jméno a telefonní číslo.
Kurva, vrať se do bytu.
Nemám ten krám!
Ten ksindl má jedinej úkol. Bejt na telefonu.
A ten zmrd nezvládne ani to.
Hayes & Paulsen.
Tady Shayla. Jak vám mohu pomoci?
Ano.
Jsem Roy Courtnay.
Snažím se převést peníze ze svého účtu.
A přístroj jsem si nechal doma.
Můžeme vám doručit náhradní.
Z důvodu zabezpečení vám položím několik otázek.
Za jak dlouho byste mi ho doručili?
Za pár dní.
Nebylo by možné provést ten převod telefonem?
Omlouvám se.
Asi budete pro něj muset jet domů.
Ano, to asi teda máte pravdu.
Betty?
Betty!
Co tady děláš, Royi?
Robertův let měl zpoždění.
A jak ses to dozvěděl?
Volal mi.
Betty. Kde jsou všechny věci?
A co to vlastně děláš?
Dívala jsem se na náš společný účet.
Napsala jsem heslo a jsem, jak říkáš, „v systému“.
Takže pokaždé, když zalžeš, zmáčknu tohle tlačítko
a z našeho společného účtu odejde padesát tisíc na jiný účet.
S jiným heslem, v jiné bance.
Nechápu, o čem to mluvíš.
Právě jsi přišel o padesát tisíc.
Vůbec to nechápu.
Dalších padesát.
Betty, to jsem já.
Roy.
Teda Hans.
Takže znovu.
Jak ti dal Robert vědět o tom zpoždění?
No volal mi.
Teda nechal mi vzkaz.
Betty, proboha, já nevím.
Já nevím.
Teď počítáš, o kolik můžeš přijít, než to začne být vážné.
Pár liber ti ušetřím.
Vrátil ses pro tohle.
Zjistil jsem, že to nemám s sebou.
Myslel sis, že sis to vzal do města.
Ano.
A bylo to tak důležité, žes vážil tak dlouhou cestu zpátky.
Nemá smysl trávit noc ve městě, když můžeš jet domů.
Vypadá to tu snad jako domov?
Už ti to aspoň trochu začíná docházet?
Betty, o co tu sakra jde?
No teda, začíná ti docházet dech, co, Royi?
Robert nevolal ani ti neposlal zprávu, protože žádný Robert není.
Žádného syna nemáš.
Ale no tak, Royi,
musíš to přece vidět.
Měls to celou dobu před očima.
Květiny?
Lilie.
Lili?
Hansi.
Tehdy byl pátek můj oblíbený den.
Protože v pátek mě Hans Taub učil angličtinu.
Chtěla jsem tě přivítat,
ale nebyla jsem oblečená. Matka řekla, ať počkáš.
Lili je ještě nahoře.
Za chvíli je tady.
Posaď se.
Vaše dcera je dobrá studentka, Frau Schröder.
Říká, že mluvíte jen anglicky.
Kvůli tomu se ji taky učí.
Moje továrny jedou naplno...
...už od začátku války.
Možná je čas, aby se zpomalilo.
To je skvělý návrh.
Vždycky jsem si říkala, co kdybych byla oblečená dřív?
Kdybys ten den neviděl mé sestry.
Máma ti je může zabrat a olemovat vlečku.
Kam bych je nosila?
Nikde nejsou žádné večírky.
Hansi.
Dokážeš v nich tančit s Hansim?
Potřebuje vyššího kluka, než je Hansi.
Žádní už nezbyli.
Nech toho, Hansi, pomačkáš mi šaty.
Hansi, ne!
S tancem jsme skončili.
Lili na tebe určitě čeká.
Hansi!
Jsem připravená na lekci.
Není to krásný?
Pramínek vlasů, co jsi mi dal.
Zřejmě jsem tě zbožňovala.
Ale ty sis toho nevšiml.
Máš mě rád, Hansi?
Ten tvůj výraz. Vůbec jsi o tom neuvažoval.
Našel jsem v tobě jisté zalíbení.
„Zalíbení“ znamená „lásku“?
Postav se.
Tady.
Řekl jsi: „Stůj a ani se nehni.“
Zavři oči.
„A zavři oči.“
A pak jsi mě znásilnil.
Byla to útěcha za tvé ponížení.
Byla to pomsta.
Byla jsem malá.
Bylo to se mnou snazší než s mými sestrami.
Nebyla jsem cizí. Nebyla jsem takový oříšek.
Brzy bylo po všem.
Když jsi skončil, říkala jsem si:
„Musím si vzít čisté šaty.“
Lili?
Hansi, prosím, pojď za mnou.
Chci mluvit o tom, co se stalo v hudebním salónku.
Nic se nestalo.
Chtěl jsi mě líbat.
To není pravda.
Lže.
Pokusil ses políbit Hannalore?
Chtěla to sama.
Hansi!
Chtělas, abych tě políbil. Já to odmítl!
Přísahám.
Lili?
Co se stalo?
Tvoje lekce s Lili skončily.
Anglicky už umí dost.
Dva dny poté mého otce zatkli.
Někdo ho udal jako zrádce.
Soudili ho, shledali ho vinným a oběsili ho.
Peníze, továrnu... Všechno zkonfiskovali.
Na mámu toho bylo až příliš, takže spáchala sebevraždu.
Zůstaly jsme jen my čtyři.
Braly jsme nájemníky na byt a stravu. Nejdřív platili, pak už nemohli.
A pak na konci války
se mé sestry v kuchyni snažily třemi vejci nakrmit dvanáct lidí.
A dům zasáhla bomba.
Všechny je zabila.
Mě nechaly spát, takže se mi nic nestalo.
Dva týdny nato Hitler spáchal sebevraždu.
A potom přišli Rusové.
Je zvláštní dělat věci, které sis nikdy v životě nedokázal představit,
a abys přežil další den, děláš je zas a znovu a čím dál víc.
A ještě horší věci.
Tajemství mezi tebou, Bohem, ďáblem a těmi mrtvými.
Lhaní.
Stát se dokonalým lhářem.
Betty...
Lili...
Nikdy jsem ti nechtěl ublížit.
Když jsi udal mého otce, co sis myslel, že se stane?
Asi jsem měl vědět,
že se vaše rodina dostane do potíží.
Jak jsem to mohl předvídat? Byl jsem ještě dítě.
Bylo ti 15!
Věděl jsi přece moc dobře, co děláš.
No, asi...
Já vážně nevím.
Už to nemačkej!
Tvoje sestry mě ponížily. Tvůj otec byl ke mně nespravedlivý.
Chtěl jsem vám dát za vyučenou.
Přesně tak.
Betty.
Proč sis dělala takovou námahu?
Když už jsi mě našla, mohla sis se mnou prostě promluvit.
A čeho bych asi tak dosáhla, kdybych ti řekla:
„Ahoj, jsem Lili Schröderová. Dívka, kterou jsi v roce 1943 znásilnil?“
Promluvit si s tebou? Ne. Nejdřív jsem tě musela prozkoumat.
Stephen je naštěstí naprosto brilantní badatel.
Takže pro něj nebylo těžké vystopovat tvou zločineckou kariéru.
Několikrát jsi byl dokonce i v novinách,
což mně pomohlo ze sebe udělat právě ten typ starší naivní ženy,
které s oblibou pronásleduješ.
Estelle?
Zjevně ses dobře bavila.
Ale co z toho?
Vůbec nic mě s Taubem nespojuje.
Poslední den v Berlíně jsem se procházela.
Jak jsi upadla.
Šla jsem se podívat do našeho domu.
Skoro bys ho nepoznal.
Je tam dětská charita.
Dobrý den, jsem Betty McLeishová.
Nebyl důvod věřit, že najdu to, co jsem hledala.
Svůj stříbrný medailonek s tvými vlasy.
Už jsem ostatně měla vzorek.
Ale Betty,
víš, že jsem dneska mohl odejít, ale vrátil jsem se.
Vrátil ses pro tohle.
Ale jakmile tvůj vlak odjel, vybrala jsem všechny své peníze.
S technickými záležitostmi mi pomohl Vincent.
- Vincent? - Jistě.
Stephen si s ním promluvil ještě před tím Berlínem.
Myslím, že mu sdělil,
že obvinění z padělání, podvodů a vyděračství
jistě nebude tím odkazem, který by chtěl zanechat svým dětem.
Pokoušel se tě varovat? Trochu jsme se toho báli.
A mimochodem, Stephen není můj vnuk.
Mám vnoučat, že je ani nespočítám,
ale Stephen mezi ně nepatří.
Jednoho jsi vlastně potkal. Michaela.
Toho chlápka ve stříbrném Audi.
Tolik se snaží svou babičku chránit.
Stephen je jeho partner.
Ano, byli velmi ochotní a společně jsme připravili scénu pro naši malou hru.
Pečlivě jsme volili nejjemnější detaily, abychom tě ukolébali v pocitu jistoty.
Tak.
Nudná Betty ve svém nudném domě. To bude ale snadný cíl.
Tvoje mrtvičky? Ten doktor.
To všechno asi byla taky lež.
Samozřejmě. Je to jeden přítel.
Chtěla jsem tě obměkčit, abys na ten účet dal všechno.
A proč
po všech těch letech?
Proč jsi to všechno udělala?
Protože celých 60 let jsem byla s tebou zamčená v tom pokoji.
A mohla jsem se osvobodit jenom tak, že se ti postavím.
Mám tě požádat o odpuštění?
Já to udělám.
Moc tě prosím.
Ale Royi, já jsem ti odpustila už dávno.
Už jsi mi úplně lhostejný.
Když jsem zjistil, že nemám tu zatracenou klávesnici,
byl jsem štěstím bez sebe.
Na tom nádraží jsem to myslel vážně.
A proto jsem se vrátil.
Tohle ti nechám.
Asi to budeš potřebovat.
Kam jdeš?
Domů.
ZŮSTATEK NA ÚČTU
Venku čekají, až zavolám.
Myslíš tímhle?
Pomoc!
Pojď sem.
- Pomoc! - Ztichni.
Drž zobák.
Pomoc!
- Drž hubu! - Pomoc!
Pomoc!
Sakra!
Skvělá práce, Betty.
Dáš mi zpátky moje peníze, Royi?
Já je nemám.
Myslím, že zjistíte, že má přesně to, co vám dluží.
A jestli bude tvrdit něco jiného,
tak lže.
Podáš mi to?
Nein.
Člověk žije dlouhý, plnohodnotný život skoro bez jediného škrábnutí
a pak ho zmlátí banda chuligánů a přivodí si mrtvici.
To začnete o tomhle světě pochybovat.
Generace, která vyhrála válku.
Nemůže mluvit ani se moc nehýbá, ale slyší vás.
Ahoj, Royi.
Slyšíte přece dobře, že, Royi?
Jste jeho příbuzný?
Ne.
Ale budu ho muset dělat.
Vezmi si.
Dělej, jako by to bylo šampaňský.
Je fajn vidět tě zase v tvým přirozeným prostředí.
Dáváš přednost čaji na trávníku před pivnicí. Protože jsi Angličan.
Víš, ty chyby, který jsem v Berlíně udělal,
jsem udělal proto, že mám v tobě zalíbení.
„Zalíbení.“
Na, vezmi to.
Jistě.
A jdeme.
Vždycky zkrátka byla taková.
Vezmu si jeden.
Teď mě donutí, abych šel ven.
Podívejte, co nesu.
No to je nádhera.
Už ho máš zpátky.
Doufal jsem, že si ho necháš.
Ztichni.
Michaeli, nejdřív svojí mámě.
Dobře.
Tak tahle je pro tebe, mami. Ještě šampaňský?
Tati, máš všechno?
Něco k pití?
Opatrně!
Je to hlubší, než se zdá.
V pohodě, babi.
DOKONALÁ LEŽ
Překlad titulků: Petr Fantys